Вивчення радіоізотопного складу порід земної кори показало, що він коливається із періодичністю у приблизно 200 мільйонів років. Це збігається із тривалістю обертання нашої зорі навколо центру Галактики й саме воно впливає на зміни у літосфері нашої планети.
![Формування земної кори Формування земної кори відбувається під дією космічних подій](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2022/08/scientists-have-traced-1024x504.jpg)
Дослідження літосфери Землі
Земна кора постійно оновлюється. З глибин нашої планети до поверхні рухається розплавлена речовина мантії, яка застигає, перетворюючись на надійне підґрунтя для осадових порід. Вчені непогано навчилися визначати її вік за розпадом радіоактивних елементів. Виявилося, що у ній чимало елементів, які потрапили на Землю з Космосу.
Застосувавши до усього масиву даних про вік порід та їх ізотопний склад перетворення Фур’є можна відновити усю картину того, як змінювався вплив космічного оточення на Землю протягом мільярдів років.
Виявилося, що у формуванні земної кори присутня циклічність із періодом у приблизно 200 мільйонів років. Ця цифра підозріло схожа на період обертання нашої зорі навколо надмасивної чорної діри Стрілець A*, яка знаходиться в центрі чумацького шляху. Особливо сильно ця періодичність помітна у найбільш ранніх породах віком понад 3 млрд. років.
Що впливає на формування земної кори?
Протягом одного оберту Сонця навколо центру Галактики протягом умови навколо нього постійно змінюється. Наприклад відрізняється відстань до центру Чумацького Шляху. Але що важливіше, спіральні рукави нашої зоряної системи обертаються із періодом у 250 млн років.
![Обертання Сонця навколо центру Галактики Обертання Сонця навколо центру Галактики](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2022/08/scientists-have-traced-1.jpg)
Внаслідок цього наша зоряна система постійно то входить у рукави, то виходить з них. Через це змінюється тиск міжзоряного середовища. Коли він зростає, то речовина з околиць Сонячної системи, включно із кометами, інтенсивніше потрапляє у її внутрішні частини.
Вони летять зі швидкістю до 52 км/с. Це значно швидше за ті астероїди, що прилітають до нас з Поясу астероїдів. Тож, при зіткненні їх із Землею тиск, який виникає в місці удару є значно більшим. Мікроскопічні кристали утворюються трохи іншим шляхом і ці зміни вчені можуть простежити.
За матеріалами: phys.org
Тільки найцікавіші новини та факти у нашому Telegram-каналі!
Приєднуйтесь: https://t.me/ustmagazine