Новий американський фільм «Забери мене на Місяць», що вийшов на початку липня, присвячений першій висадці людей на поверхню нашого супутника. Проте це не документальне кіно, а авантюрна комедія. І в центрі уваги тут — не стільки сам політ, скільки вигадана спроба зняти версію висадки у павільйоні.
![Фільм «Забери мене на Місяць»](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2024/07/fly-me-to-the-moon-960-h-640.jpg)
«Забери мене на Місяць»
12 липня 2024 року, тобто за кілька днів до 55-річного ювілею першої висадки людей на супутник Землі, на екрани усього світу вийшов фільм «Забери мене на Місяць». Події у ньому відбуваються напередодні й під час історичного польоту Apollo 11 безпосередньо у NASA.
Проте, хоча у фільмі й показується, як сотні інженерів кілька місяців збирають найскладніший у світі пазл із 6 млн деталей, щоб потім закачати в нього купу рідкої вибухівки й відправити трьох людей на Місяць і назад, сам фільм не про це.
Бо команді інженерів, якою керує Коул Девіс у виконанні Ченнінґа Татума, не вистачає підтримки населення та уряду. Ті щиро не розуміють, чим у NASA займаються, і чому результатом неймовірних витрат часто бувають вибухи та загибель людей.
Саме тому трохи демонічний урядовий агент Мо (Вуді Гаррельсон) знаходить для NASA рекламну агентку Келлі Джонс у виконанні Скарлетт Йоганссон, якій і доручають розв’язувати проблеми з піаром. Попри темне минуле, вона справжня професіоналка, і невдовзі не тільки встановлює близькі стосунки з Девісом, а й допомагає космічній агенції здобути загальну підтримку.
За своїм жанром фільм є романтичною та авантюрною комедією. «Забери мене на Місяць» — це назва пісні у виконанні Френка Сінатри, яка була надзвичайно популярна в 60-ті роки й міцно асоціювалася з космічною програмою. Вона звучить у фільмі та задає його загальний легкий і розважальний настрій. Це кіно, яке приємно дивитися просто саме по собі.
Навіщо космічній агенції піар?
Як комедія «Забери мене на Місяць», можливо, не найкращий представник жанру. Там справді є моменти, які примушують реготати. Однак у ньому занадто багато серйозних тем. І головна з них — навіщо космічній агенції піарники? І відповідь отримуємо в самому фільмі. Які б неймовірні речі ви не робили, люди на них не відреагують чи взагалі не дізнаються, якщо їм це правильно не подати.
![Кадр з фільму Кадр з фільму](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2024/07/ezgif-4-c0477c4a96-1024x629.jpg)
Більшість просто не розуміє, чим важливі космічні польоти, й створити з реальних, але невиразних досягнень красиву картинку — це теж важлива частина роботи. Девіс у фільмі каже головній героїні: он росіяни свої посадки не транслюють, і нічого. На що вона йому відповідає, що на те ми й демократичне суспільство, що у нас навіть космічні польоти відбуваються не тільки за наказом, а й тому, що народ змогли переконати, що це круто.
До речі, розумний піар дозволяє розв’язати проблеми не тільки з підтримкою, а й з фінансуванням, як у фільмі, так і в реальному житті. Історія з брендом годинників Omega, яка показана у стрічці, базується на реальних подіях. Ця компанія справді дуже тісно співпрацювала з NASA протягом усіх місячних перегонів і усіляко підтримувала програму Apollo.
У відповідь саме з її годинниками на руці на місяць літали Армстронг, Олдрін та Коллінз. Потім за відповідною моделлю ще багато років стояли черги. Бо це був той самий годинник, який «літав на Місяць».
![Кадр з фільму Кадр з фільму](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2024/07/ezgif-3-741f64e12f-1024x451.jpg)
Фільм торкається багатьох серйозних тем. Наприклад, історія із загибеллю трьох астронавтів під час наземних випробувань абсолютно реальна. Вірджіл Гріссом Едвард Уайт та Роджер Чаффі згоріли живцем, і це стало однією з найжахливіших трагедій в американській космічній програмі на довгі роки. Рештки стартового столу, біля якого головний герой «Забери мене на Місяць» висаджує квіти, — це те, що залишилося після розбирання стартового комплексу 34, де це відбулося в реальності.
Чи знімали висадку Apollo-11 у павільйоні?
Загалом «Забери мене на Місяць», попри всю свою легковажність, місячну програму показує дуже точно. Будівля вертикального збирання у ньому саме така, якою була під час підготовки до старту Apollo-11. Центр управління польотами показаний дуже точно. І навіть події типу знімка Землі, що висить над поверхнею Місяця, зробленого Apollo-8 за кілька місяців до посадки на наш супутник, передані дуже точно.
І це підводить глядачів та авторів фільму до питання, яке бентежить багатьох людей вже не одне десятиліття. Якщо піарники та кінематографісти настільки вправні у створенні красивих картинок, а інженери настільки добре все продумали наперед, то, можливо, вся висадка була просто відзнята у павільйоні?
![](https://universemagazine.com/wp-content/uploads/2024/07/ezgif-7-06e4dd99a3-1024x576.jpg)
Творці фільму зробили це головною інтригою стрічки, буквально змусивши героїв паралельно з реальним польотом знімати все те саме на студії. Не розкриваючи деталей фіналу, можна сказати, що досягти правдивості їм вдалося. Проблема в тому, що зробити так, щоб у процесі трансляції все йшло за планом на знімальному майданчику, виявилося складніше, ніж на реальному Місяці. Також показано, що зберегти все це в абсолютній таємниці просто неможливо.
Взагалі тема правди та брехні — одна з найважливіших у фільмі. Бо красива картинка, звичайно, дуже потрібна. Але є межа, за якою треба просто очікувати реального результату. Коли потрібно сказати правду, якою б неприємною вона не була.
Загалом же фільм вийшов дуже цікавим, позитивним та веселим. Він вартий того, аби його подивитися.